Виждаш ли гарваните?
Не са опитвали принц досега.
За този ли ме напусна?
Бий се!
Страхливец!
Бий се!
Имахме споразумение. Бий се!
Бий се, синко.
Бий се.
Троянците нарушиха споразумението.
Пригответе се за битка!
Това не е чест.
Това е недостойно за принц!
Ако не се бие, Троя е обречена.
Битката свърши.
Не е свършила...
Отдръпни се,принц Хектор.
Иначе ще го убия в краката ти.
Той ми е брат.
Атакааа!
Парис!
Тръгвай, отиди оттатък!
Влез вътре, Парис!
Стрелци!
Хората ни са прекалено близо до стените.
Изтегли ги, глупако.
За Троя!
Сега!
Стрели!
Формирайте редици!
Върнете се обратно! Формирайте редици!
Предните редици! Бутайте!
Аполонци!
Сега!
Принц Хектор!
Трябва да отстъпим!
Армията ми все още не е губила битка!
Няма да ти остане армия, ако не отстъпим!
Назад към корабите!
Назад! Връщайте се назад!
Назад! Назад към корабите!
Връщайте се назад! Мъже, връщайте се назад!
Назад!
Стойте!
Но Принце, ние ги преследваме?
В обсега на стрелците им сме.
Как тяхните мъже ще си приберат падналите?
Изпрати пратеник при гърците, кажи им че могат да си приберат мъртвите.
Дали те биха направили същото за нас?
Тръгвайте! Назад!
Назад в строя!
Мислиш, че съм страхливец.
Страхливец съм.
Знаех, че ще ме убие.
Ти ме гледаше...
и баща ми...
и брат ми...
и цяла Троя.
Срамът няма значение.
Отказах се от гордостта си.
От честта си.
Само за да живея.
Заради любовта...
Изправи се срещу велик воин, а за това се иска храброст.
Предадох те.
Менелай беше храбър човек.
Живееше да се бие.
Всеки ден, когато бях с него ми се искаше да отида до морето и да се удавя.
Не искам герой, любов моя.
Искам мъж, с когото мога да остарея.
Присмиват ми се в Троя.
Опиянени от победата.
Мислят си, че ще си тръгнем на зазоряване.
Може би така трябва.
Да бягам като пребито куче?
Хората мислят,че дойдохме тук за жената на Менелай.
На него няма да му трябва повече.
Кръвта на брат ми още мокри пясъка, а ти го обиждаш.
Не е обида да кажеш на мъртвия мъртъв.
Ако си тръгнем, хората ни ще изгубят увереност.
Ако троянците могат да ни победят толкова лесно...
и други ще си помислят, че могат да го направят.
Ако останем,
оставаме поради правилните причини.
Да защитаваме Гърция, а не гордостта ти.
Личната ти вражда с Ахил ни унищожава.
Ахил е един човек!
Хектор е един човек.
Погледни какво направи днес.
Хектор се бие за страната си.
Ахил се бие само за себе си.
Не ме интересуват целите на човек,
а способността му да печели битки.
Прав е.
Моралът на хората е слаб.
Но дори да се помиря с Ахил...
...той няма да ме слуша!
По-вероятно е да ме убие от колкото да ме слуша.
Ще говоря с него.
Ще иска момичето.
Да си взема проклетото момиче.
Не съм я докосвал.
- Къде е? - Дадох я на момчетата.
Трябва им някакво развлечение...
...след днешната загуба.
Дайте ми тази кучка!
Кой ще е първи?
Троянска курва!
Това ли е пътя на девственицата!
Ще бъдеш белязана за по дълго! Дръжте я!
Тя ще стане спартанска робиня в троянски...
Ахил!
Ранена ли си?
Искаше да ги биеш, ти си смела.
Да им отвърна, след като ме нападнаха.
И кучето има толкова смелост.
Яж.
Познавам хора като теб през целия си живот.
Напротив.
Мислиш, че си различен от хилядите други?
Войниците не разбират нищо друго, освен войната.
Мирът ги обърква.
Мразиш тези войници.
Съжалявам ги.
Троянски воини умряха, защитавайки те.
Може би заслужават повече от съжалението ти.
Защо избра този живот?
Кой живот?
На велик воин.
Нищо не съм избирал.
Такъв съм роден.
Ами ти?
Защо избра да обичаш бог?
Тази любов ще ти се стори доста едностранна.
Харесва ли ти да ме дразниш?
Отдала си живота си на боговете.
Зевс, бог на мълниите.
Атина, богинята на мъдростта. Ти им служиш?
Да, разбира се.
Ами Арес, бога на войната?
Който е покрил леглото си с кожите на многото убити от него.
Всички боговете трябва да са страшни и трябва да се почитат.
Ще ти кажа една тайна.
Нещо, на което не ви учат в храма.
Боговете ни завиждат.
Завиждат ни, защото сме смъртни.
Защото всеки миг може да ни бъде последен.
Всичко е по-красиво, защото сме обречени.
Никога няма да си по-красива, отколкото си сега.
Никога няма да сме отново тук.
Слушай, ти си прокълнат по рождение.
Не бих простила на прокълнат по рождение.
Направи го.
Няма нищо по-лесно.
Не си ли уплашен?
Всички умират.
Сега или след 30 години?
Няма значение.
Направи го.
Ще убиеш още хора, ако не те убия.
Още много.
Господарю...
Кажи на хората да започнат товаренето на кораба.
Връщаме се вкъщи.
Агамемнон е горд човек.
Но знае кога е направил грешка.
И ти се извиняваш вместо него?
Какво ще направиш с властта на такъв свински крал?
Светът ти изглежда прост, приятелю.
Но когато станеш крал, много малко решения са прости.
Итака не може да се справи с враг като Агамемнон.
Мислиш, че трябва да се страхуваме от него?
Ти не се страхуваш от никого, това ти е проблемът.
Страхът е полезен.
Нужен си ми.
Нужен си на Гърция.
Гърция се е справяла добре и преди да се родя.
Гърция ще си бъде Гърция дълго, след като умра.
Не ти говоря за земята.
Нужен си на хората ни.
Остани, Ахиле.
Роден си за тази война.
Доста по-сложно е сега.
Жените винаги усложняват нещата.
От гръцките крале, теб уважавам най-много.
Но в тази война ти си слуга.
Понякога трябва да се подчиниш, за да управляваш след това.
Надявам се да разбереш това някой ден.
Връщаме се у дома?
Отплаваме на сутринта.
Гърци са били изколени.
Не можем просто да отплаваме.
Техните битки ще са много дълги за нас,
винаги ще има и други войни, това ти го обещавам.
Това са твои сънародници.
Предаваш цяла Гърция, само за да видиш как Агамемнон губи.
Трябва да има и победени.
Боговете ни благословиха.
Сега е моментът да унищожим гръцката армия.
Моралът им е съкрушен.
Да ги ударим сега! Да ги ударим здраво!
И те ще побягнат!
Мирмидонците не се биха вчера.
би трябвало да има неразбирателство между гърците.
Ако нападнем сега корабите им, ще ги обединим отново.
Ако искат да ни нападнат, нека го направят.
Не могат да преминат стените ни.
Пак ще ги победим.
Вчера гърците ни подцениха.
Да не им връщаме жеста.
Сигурен ли си в значението на тези знамения?
Оскверняването на храма...
разгневява Аполон.
Боговете проклинат гърците.
Подгответе армията. Нападаме на зазоряване.
Още ли съм твоя пленница?
Ти си мой гост.
Като твой гост, мога ли да си тръгна когато пожелая?
Трабва да тръгнем сега.
Ще оставиш ли тази война зад гърба си?
Ти ще оставиш ли Троя?
Стрелците отзад.
Ахил.
Сега!
Напред!
Достатъчно за днес.
Да.
Обратно към корабите! Обратно към корабите!
Беше братовчед му.
Към Троя!
Обратно в града! Обратно в града!
Към Троя!
Щяхме да отплаваме днес.
Не мисля, че някой ще отплава сега.
Ахиле!
Нарушили сте заповедите ми.
Не, господарю.
Стана грешка.
Наредих ви да стоите тук.
Повел си ги в битка.
Не бях аз, господарю.
Мислехме, че си ти.
Къде е Патрокъл?
Патрокъл!
Помислихме го за теб, господарю.
Носеше доспехите ти.
Щита ти...
Ботушите ти, шлема ти,
Дори се движеше като теб.
Къде е той?
Къде?
Мъртъв е, господарю.
Хектор му преряза гърлото.
Не, недей!
Къде ме водиш?
Помниш ли как стигнахме дотук?
Да.
Следващият път като дойдеш тук...
продължи по тунела.
Не можеш да се изгубиш, само върви направо.
Когато стигнеш до края, ще излезеш край реката.
Следваш реката докато стигнеш планината Аида.
Защо ми казваш това?
- Ако умра... - Не!
Не знам колко още ще издържи града.
Ако гърците вляза, всичко е загубено.
Ще убият мъжете.
Децата ще хвърлят от стените.
Моля те!
А жените ще вземат за робини.
За теб това ще е по-лошо от смъртта.
Защо ми казваш тези неща?
Защото искам да си готова.
Искам да вземеш момчето ни...
и да го доведеш тук.
Спаси колкото можеш повече хора, но ти трябва да стигнеш до тук.
И бягай.
Убих едно момче днес.
Беше млад.
Прекалено млад.
Това момче спаси войната за нас.
- Евдоре. - Господарю.
Донеси ми доспехите.
Не.
Не отивай!
Въже!
Хектор ми е братовчед. Той е добър човек.
Не се бий с него. Моля те!
Хектор!
Татко.
Прости ми за всичко лошо, което съм сторил.
Служих ти по най-добрия начин.
Хектор!
Нека боговете бъдат с теб.
Хекторе.
Хекторе, никой баща не е имал по-добър син от теб принце мой.
Аполон ще те пази, принце мой.
Ти си най-добрият човек, когото познавам.
Ти си принц на Троя.
Знам че ще ме накараш да се гордея с теб.
Хектор!
Помниш ли какво ти казах?
Не е нужно да отиваш.
Не е нужно.
Помниш ли какво ти казах?
Хектор!
Видях този момент в сънищата си.
Нека се споразумеем.
Боговете ще са наши свидетели.
Нека победителят да позволи...
победеният да бъде погребан както традицията повелява.
Няма споразумения между лъвове и хора.
Сега знаеш с кого се биеш.
Мислех че се бия с теб вчера.
Иска ми се да беше ти.
Но му отдадох честта, която заслужаваше.
Отдаде му честта на меча си.
Няма да имаш очи довечера. Нито уши, нито език.
Ще се скиташ из подземния свят и всички мъртви ще знаят:
Това е Хектор.
Глупакът,който си мислеше че е убил Ахил.
Стани, принце на Троя.
Стани. Няма да позволя този камък да ми отнеме славата.
Загуби братовчед си.
А сега отне моя.
Кога ще свърши всичко?
Никога не свършва.
Кой си ти?
Направих това, което никой на земята не е правил досега.
Целунах ръцете на човека, който уби сина ми.
Приам?
Как дойде тук?
Мисля, че познавам земите си по-добре от гърците.
Ти си смел човек.
Мога да ти отсека главата и да я разполовя докато мигнеш.
Наистина ли мислиш, че смъртта още ме плаши?
Сега, след като гледах как големият ми син умира...
и как влачиш тялото му със своята колесница.
Дай ми го.
Заслужава достойно погребение. Знаеш това.
Дай ми го.
Той уби братовчед ми.
Мислеше, че си бил ти.
Ами ти колко братовчеда си убил?
Колко синове, бащи, братя, съпрузи?
Колко, много храбри Ахиле?
Познавах баща ти.
Умря преди да му дойде времето.
Но имаше късмета да не доживее да види как синът му умира.
Ти ми взе всичко.
По-големият ми син, наследник на трона...
защитник на моето царство.
Не мога да променя случилото се, такава е била волята на боговете.
Но дай ми малко милост.
Обичах момчето си от момента, в който той отвори очи...
до момента, в който ти ги затвори.
Позволи ми да измия тялото му...
позволи ми да кажа молитвите...
позволи ми да сложа две монети на очите му.
Ако те пусна да си вървиш,
ако ти дам сина ти,
това не променя нищо.
Все още ще ми бъдеш враг на сутринта.
А ти все още си мой враг тази вечер.
Но дори враговете проявяват уважение.
Възхищавам се на смелостта ти.
Остави ме сам за момент навън.
Ще се срещнем скоро, братко.
Синът ти беше най-добрият с когото съм се бил.
В моята страна погребението трае 12 дни.
В моята също.
Тогава принцът ще получи тази чест.
Никой грък няма да нападне Троя следващите 12 дни.
Бризеида?
Чичо.
Мислехме, че си мъртва.
Свободна си.
Ако съм те наранил...
...не съм го искал.
Тръгвай.
Никой няма да ви спре. Имате думата ми.
Ела, момичето ми.
Ти си много по-добър крал, от този, който води тази война.
Ахил прави тайни споразумения и аз трябва да ги зачитам?
Това е чисто предателство!
Да се съветва с вражеския крал и да му дава 12 дни мир!
Мир! Мир!
Принцът им е мъртъв.
Армията им е без водач.
Това е времето за атака!
Дори и след смъртта на Хектор, все още не можем да преминем стените.
Ще сравня стените им със земята.
Дори да ми коства 40 хиляди гърци.
Чуй ме, Зевс!
Ще сравня стените им със земята.
Добро е.
За сина ми е, като се върнем у дома.
Е, Одисей.
Откри начин да накараш овцете да поканят вълците на вечеря.
Прости ми Евдоре.
Не трябваше да те удрям.
Ти ми беше верен приятел през целия си живот.
Надявам се да не те разочаровам повече.
Аз съм разочарованието.
Вземи хората и ги заведи у дома.
Няма ли да дойдеш с нас?
Трябва да воювам своя битка.
- Тогава ще те последваме. - Не.
Не искам да бъдете част от това.
Прекрасна нощ.
Върви, Евдоре, това е последната заповед, която ти давам.
Да се бия за теб беше чест, господарю.
Отворете портите!
След 12 Дни
Чума.
Не се доближавайте, кралю.
Такава е волята на боговете.
Те оскверниха храма на Аполон.
И Аполон оскверни телата им.
Мислеха че могат да дойдат и да превземат града ни за ден.
Вижте ги сега.
Бягат отвъд Егейско море.
Какво е това?
Дар за Посейдон.
Гърците му се молят за благополучно завръщане.
Това е подарък.
Трябва да го занесем в храма на Посейдон.
Аз мисля, че трябва да го изгорим.
Да го изгорим? Принце, това е подарък за боговете.
Татко.
Изгори го.
Погледни ги.
Ще си помислиш че принцът им изобщо не е умирал.
Сега ти си техният принц.
Накарай брат си да се гордее с теб.
Бризеида. Къде е тя?
- Къде е? - Не знам.
Моля те. Имам син.
Изведи го от Троя тогава.
Бризеида!
Парис!
Андромаха!
Елена, трябва да вървим.
- Къде? - Ще ти покажа.
Побързай.
Парис, Парис.
Пътя е дълъг, бързайте. Трябва да тръгваме веднага.
Бризеида!
Парис...
Нека изгори!
- Нека Троя изгори! - Изгорете я!
Изгорете я цялата!
Изгорете Троя!
Пътят е дълъг. Бързо!
- Аз оставам. - Не!
Баща ми никога не би изоставил града.Не мога да си тръгна.
Градът е мъртъв.
Изгарят го до основи.
Как се казваш?
Еней.
Можеш ли да си служиш с меч? Да.
Мечът на Троя.
Докато е в ръцете на троянец...
хората ни имат бъдеще.
Пази го Еней и му намери нов дом.
Ще го направя.
Побързайте, по живо!
Парис, Парис Бризеида не беше в стаята си.
Ще я намеря.
- Оставам с теб. - Върви.
Моля те,не ме оставяй.
Как би могла да ме обичаш, ако избягам сега?
- Моля те! - Ще се срещнем отново.
В този свят или в следващия, ще бъдем заедно.
Тръгвай.
Към портите!
Воини на Троя!
Вие сте велики бойци!
Да ви командвам беше моя чест.
Принце!
Лодката ни чака!
Аз казвам, нека тя да ни почака още малко!
Парис! Парис...
Нямате ли достойнство! Нямате ли достойнство!
Твърде късно е за молитви, жрице.
Заради любовните ти истории за малко да загубя тази война.
Ти ще бъдеш моя робиня, в седалището ми.
Троянска жрица...
ще мие подовете ми...
а нощес...
Ела с мен.
Не!
Парис!
Недей!
Моля те!
Парис! Недей!
Всичко е наред.
Ти ми даде мир...
...в моят живот на война.
Бризеида, ела.
Върви.
Трябва.
Троя пада.
Върви.
Трябва да вървим.
Знам таен изход.
Всичко е наред.
Върви.
Бризеида, ела.
Върви...
Намери покой...
братко мой.
Ако някога разказват моята история...
нека казват, че вървях рамо до рамо с великани.
Хората се издигат и падат като пшеницата.
Но имената им не ще бъдат забравени.
Нека казват, че съм живял във времето на Хектор.
Укротяващ и силен.
Нека казват...
че съм живял във времето на Ахил.